Detta har hänt...
Jag jobbar här på lördagar. Du borde komma förbi.
Senaste veckan har författaren Harry Quebert kommit hit varje dag.
Är det här en av de bästa restaurangerna?
Kalla mig inte "mom". Det är inget pensionat.
Inte oskyldig tills motsatsen är bevisad?
Jag kan inte låta den sitta kvar. Alltihop gör mig illamående.
Åk tillbaka till New York, Marcus. Håll dig borta från det här.
Varför har jag aldrig hört talas om Nola Kellergan förut?
Allt det där var historia.
Berätta om Nola, vem hon var. Jag måste få veta allt, Harry,
Jag vet att Harry inte dödade den där flickan.
Nån vill inte att jag ska ta reda på vem det var.
Det är allvarligt. Du borde ha gett det till Gahalowood.
Jag har sett galna saker.
Folk i den här delen av landet gör vidriga saker. Flistuggar och yxor...
Men jag kan inte föreställa mig vad mr Kellergan går igenom.
Försvinn. Snälla, gå härifrån.
Hallå! Hallå!
21 JUNI 2008
–Har du hört om bilen? –Jag har inte hört nåt alls.
–Vad har hänt? Berätta. –Nån tände eld på din Corvette i går.
–Hej, Marcus. Är du oskadd? –Ja.
När jag svängde in på uppfarten–
–såg jag nån som sprang in i skogen. Sen såg jag lågorna.
–Kan du identifiera personen? –Nej.
–Jag hittade det här nära bilen. –"Tredje gången gillt"?
TREDJE GÅNGEN GILLT
Jag fick det andra meddelandet i går.
Jag sa att det här inte är nåt skämt. En polisbil stannar här i natt.
Travis Dawn analysera det. Men nån vill inte att jag ska gräva mer.
Jag blir ställd inför åtalsjuryn nästa tisdag.
Enligt Roth stödjer de nästa alltid åklagaren.
Det är en mardröm. Som jag inte vaknar ur.
De grep mig och jag trodde att jag skulle bli kvar några timmar.
Nu kanske jag blir kvar här resten av livet.
Du åker inte i fängelse. Jag och Roth ser till att det inte blir så.
Berätta mer om dig och Nola. Om er tid i ihop utanför Clark's.
Okej.
Det hände saker utan att det var meningen. Jag var säker på Clark's.
Men dagen då jag träffade hennes far förstod jag att jag var illa ute.
Tack för den här generösa donationen.
Ursäkta. Jag vill att du ska träffa en person.
Mr Quebert? Ursäkta att jag stör. Jag ville bara presentera er för min far.
Pastor David Kellergan, det här är mr Quebert.
Den kända författaren som hedrar vår stad.
Det är er stad som hedrar mig.
Kom till kyrkan nån söndag. Församlingen är liten med god.
Tack för inbjudan.
Jag lutar nog mer åt Thoreau. Min själ vaknar när jag är i naturen.
Nån dag kanske jag får visa er glädjen i äkta kristen gemenskap.
Nu ska vi gå, pappa. Det är en show i skolan halv sex i dag.
–Min dotter har en ängels röst. –Jaså?
Låt mr Quebert vara i fred.
–Varför skulle han vilja komma? –Han kanske behöver en paus.
Ärligt talat har jag mycket att göra.
Där ser du. Ha en trevlig kväll, mr Quebert.
Det var trevligt att träffa er. Lycka till.
–Han verkar trevlig. –Det är han.
MONTBURRY HIGH SCHOOLS TALANGJAKT
Hej! Mr Quebert? Jag heter Maggie Pratt.
Polischef Pratt. Jag är hans fru.
Mina damer och herrar, välkomna till Montburrys talangjakt.
–Du borde gå hem. –Varför försvann du?
Du borde gå hem.
Jag är lite... Jag har druckit.
–Jag är lite full. –Varför har du druckit, Harry?
Jag är bara trött på ensamheten.
Jag håller dig sällskap.
Jag har läst din bok, Harry. "Livets spegel".
Den krossade mitt hjärta.
Den var så öppen och vacker och...
–...modig. –Tack.
Kanske är det lättare att...
...skriva om världen än att leva i den.
Det är inte lättare, det är säkrare.
Som att cykla och bromsa samtidigt.
Men vem vill cykla när man bromsar?
Nu låter jag full.
–Tyckte du om sången? –Ja.
–Lyssnade du på hela? –Ja.
–Din pappa hade rätt. –Om vad?
Du har en ängels röst.
Jag måste få bort henne ur mitt huvud.
Så jag försökte komma närmare Jenny. Hon som jobbar på fiket.
Hon var en trevlig flicka. Söt och rolig. Jag gillade henne.
Hon flörtade med mig och gillade inte att bo hos sina föräldrar.
Du måste äta nåt, Harry.
Du får halsbränna om du dricker kaffe på tom mage.
Jag tar två ägg och bacon. Har du engelska muffins?
Kan du ge mig en stekt muffins med lite smör på?
Och en kanna kaffe skulle sitta fint.
–Kära nån. Hur går det? –Jag fyller papper med ord.
Det här kanske är framfusigt, men vad handlar boken om?
Det berättar jag när jag vet.
Men den utspelar sig i en liten stad vid havet.
Jag hoppas att du har fått lite inspiration här.
Och jag ändrar namnen för att skydda de oskyldiga.
Okej. Jag hämtar din snobbiga engelska muffin.
–Har du blåbär? –Krispig bacon. Jag har allt.
Stekt engelsk muffin, bacon och ägg till herr Quebert.
–Han gillar dig. –Sluta, han är bara trevlig.
Han skapar en figur baserat på dig. Kanske huvudrollen.
Var inte larvig.
Jag har sett honom. Han stirrar på dig och skriver ner nåt.
Dina manér, eller nåt du säger.
Du inbillar dig saker. Han är inte intresserad av en servitris.
Varför inte? Du är vacker och smart.
Du är en kvinna som män skriver böcker om.
Tro mig. Balens drottning ska inte tillbringa sitt liv på en sylta.
Hej, Jenny. Jen...
Hejsan, Jenny.
"Thunderbolt" visas på Montburry.
Den handlar om bankrånare och biljakter. Vill du gå?
Vi kanske kan äta middag på restaurangen bredvid postkontoret.
Så där, ja. Okej.
–Hej, Jenny. –Hej, Travis. Kaffe?
–Jenny, jag undrar en sak. –Jaha?
Biografen.
–Vad är det med biografen? –Jag...
Det har skett ett rån på biografen i Montburry.
Det var faktiskt på postkontoret.
–Postkontoret eller biografen? –Vad jag försöker...
Ursäkta mig, Travis. Mamma är på dåligt humör.
Rån på biografen.
Jenny var en trevlig flicka. Väldigt trevlig.
Men hon var inte Nola.
Jag hade aldrig träffat nån som var så öppen och opåverkad.
Jag satt på Clark's varje lördag och vi hade fantastiska samtal.
Hon var nyfiken på allt. Musik, böcker, konst...
Hon väckte en livaktighet i mig som jag inte hade känt på åratal.
Dagen flög förbi och hon slutade vid sextiden.
Jag erbjöd henne alltid skjuts.
Jag körde henne halvvägs och sen ville hon alltid ta en promenad.
Jag var... Jag sa: "Nej, vi kan inte promenera."
Det var komplicerat.
–Att promenera är inget brott. –Folk kommer att undra.
Och? Vi berättar sanningen.
Att vi diskuterade Forster och Dickens–
–och varför Maria Callas Tosca var en fantastisk prestation.
Jag har ingen annan att prata med om sånt.
Jag önskar att vi slapp dölja att vi umgås.
En dag frågade hon om vi kunde resa bort en lördag.
Hon kunde ge mrs Quinn nån ursäkt och Jenny kunde ta hennes skift.
Jag bestämde att vi kunde åka till Rockland över dagen.
Harry, det...
Jag vill inte höra ditt ogillande.
Om du inte tror att jag har klandrat mig själv–
–känner du mig inte överhuvudtaget.
Helvete. Helvete!
Vad är det som pågår?
–Och var är din uniform? –Harry kommer alltid på lördagar.
Så jag tog Nolas skift. Var är han?
Visste han att du skulle jobba?
Han är ingen tankeläsare. Hur skulle han veta att du var här?
Jag antar att du har rätt.
Vilken idiot! Jag har klätt upp mig, men har ingenstans att gå.
Inte nödvändigtvis. Så här ska du göra:
Du ska åka till Goose Cove med en picknick–lunch.
Han har säkert jobbat så hårt att han har glömt att äta.
Man kan vinna en mans hjärta på två sätt:
Via hans mage eller via en fin klänning.
Gå hem och snofsa till dig.
Okej.
Visst är de vackra? Så eleganta och fria.
När de har hittat en partner håller de ihop hela livet.
–Du borde ha med dem i din bok. –Jag kan ha med dem på varje sida.
Vad handlar boken om? Är det en kärlekshistoria?
Nåt sånt, med många monogama fiskmåsar.
–Vad sa du till dina föräldrar? –Att jag skulle träffa min vän Nancy.
Att vi skulle tillbringa dagen på hennes pojkvän Teddys fars båt.
–Och var är Nancy? –På båten med Teddy.
Hon sa att jag var med, så Teddys föräldrar lät dem låna båten.
Vad är det?
Hallå?
Jag går dit för att få träffa henne. Vara nära henne.
–Hon är allt jag drömmer om. –"Nära henne."
Jag är besatt av hennes röst, av hennes skratt.
Fängslad av hennes strålglans.
Jag borde inte gå dit. Hon är så ung. Jag borde gå därifrån.
Men jag gör tvärtom. Är jag galen?
–Påfyllning? –Ja, tack.
Lördagen är inte densamma utan er dotter, pastorn.
Det var snällt att ge henne ledigt.
Hon gick upp tidigt för att segla.
–Ni har uppfostrat en fin flicka. –Tack för att ni säger det.
–Ingen känd författare i dag? –Jag tror att han är hemma.
En charmig man. Har ni träffat honom?
Jag försöker få honom att bli medlem i församlingen.
Vi behöver såna som han för att staden ska utvecklas.
Han kommer nog att stanna ganska länge.
–Jag tror att han och min Jenny... –Jaså?
Skål för er, mrs Quinn. Grattis.
Jag ska ha en liten fest för att visa att vi inte är småstadslantisar.
–Jag hoppas att ni kommer. –Ni är så vänlig. Tack.
Vad tänker du på?
Jag vill lämna Somerdale. Det känns som att jag kvävs där.
Så kan man känna överallt.
Jag bor i en småstad där min far är pastor–
–och min mor... Hon har aldrig varit ung.
Så känner alla när man bor hemma.
Min far är en god man.
Han är bara väldigt religiös. Han har underliga idéer.
Min mor säger att vi måste tro på Gud, annars straffar han oss.
Tror du på Gud?
–Är det okej att inte älska sin mor? –Kärlek är ingen plikt.
Hallå? Harry?
–Blunda. –Va?
Håll fram dina händer.
–Vad har du gjort? –Nu får du öppna ögonen.
Den kommer från butiken bredvid juicebaren.
Minns du den?
För att du inte ska glömma den här dagen.
–Oj! Vad är det här? –Du kan lägga torrt bröd i den.
Så att du kan mata fiskmåsarna. Du måste mata dem, det är viktigt.
Jag lovar att jag ska mata dem varje dag.
Säg nåt snällt till mig.
Säg att jag är din älskade Nola.
Du är min älskade Nola.
–Vad är det? –Jag kan inte. Vi kan inte göra så.
Prata med mig.
Vi borde inte träffas, Nola.
Och nu börjar det bli sent.
Du borde gå.
Det börjar bli sent, du borde gå.
–Jag vill inte gå. –Men du måste.
–Du måste träffa din vän. –Tack för en härlig eftermiddag.
Tack själv.
Du måste gå.
Jag visste att det var fel att känna så.
Jag måste avsluta det innan det gick för långt.
Den dagen bestämde jag mig för att distansera mig från Nola.
Jag behövde nån som världen inte fördömde mig för.
Nån jag själv inte fördömde mig för.
4 JULI, 1975
Nej, den får din rumpa att se stor ut.
–Prova nåt annat. –Det här är en mardröm.
–Vad händer här? –Jag har ju berättat det.
Harry Quebert tar med Jenny till Augusta.
–Vem är han? –Den kända författaren från New York.
Byt om. Sätt fart!
–Vi skulle gå på grannens grillfest. –Vi ska göra det senare.
Säg inte till Quebert att vi äter hamburgare som vanliga människor.
Vi är vanliga människor och jag gillar hamburgare.
Sätt dig inte! Du förstör allt.
Vet du hur länge jag har städat här? Gå och byt om.
Till din kostym. Du tar inte emot Quebert i smutsiga underkläder.
Måste jag byta underkläder också?
–Hur ser den här ut? –Du ser ut som en prinsessa.
Prova den röda. Den maximerar dina tillgångar.
Vad sjutton gör du? Han kommer om tio minuter.
Den röda är smutsig! Vi säger att jag är sjuk, eller har dött.
Fan också! Han är tidig.
Gå upp. Gå upp, sätt fart!
Då så.
–Hej! –Maggie.
–Vad gör du här? –Det är dags för tombola.
–Jag tar två böcker. –Två hela böcker?
Ha så trevligt och var försiktig på fyrverkeriet.
Tack för stödet. Första pris är en resa till Adirondacks.
Det låter gudomligt. Jag måste gå, jag har en paj i ugnen.
–Jag känner inte lukten. –Stackare, så många är allergiska.
Nola! Vad gör du här?
Jag tänkte att vi kunde prata och äta. Jag tog med vin.
Den är min fars, men han saknar den nog inte.
Vi kan äta picknick på stranden och prata.
Jag kan inte. Vi har ju pratat om det här.
Får jag inte ens tala med dig?
Jag måste åka till Bar Harbor. Min förläggare är i Camden.
Jag lovar att det blir väldigt tråkigt.
Men jag kan skjutsa hem dig.
–Jag hämtar nycklarna. –Jag går.
Låt inte din förläggare vänta. Förlåt att jag störde.
Här kommer han, så punktligt.
Inta era platser. Jenny står högst upp i trappan.
Kan vi inte bara vara oss själva?
Bobbo...
Mr Quebert! Är det redan dags? Kom in, och ursäkta röran.
Mr Quebert är här, Jenny.
Jag hämtar din väska. Varsågod.
Tack, mamma.
Fungerade det? Slutade du tänka på Nola när du gick ut med Jenny?
–Ha så trevligt. –Tack.
Nej, men jag försökte. Hon var trevlig, och hon tyckte om mig.
Så jag utnyttjade henne. Det har jag dåligt samvete för.
22 JUNI 2008
Tack så mycket.
–Du måste sluta gräva, Marcus. –Varför det?
Du är en måltavla och jag är orolig.
Jag åker inte förrän jag förstår vad som hände för 33 år sen, Jenny.
Vill du ta en promenad? Kom så går vi.
Harry var så stolt när din bok kom ut.
Han köpte dussintals böcker. Och gav dem till alla.
Men sen verkade det som att du aldrig hörde av dig till honom.
Han låtsades att han inte brydde sig.
Men det kändes som att du dumpade honom när du blev känd.
Du har rätt, jag var en skitstövel.
Nu är jag här för att gottgöra honom.
Din förläggare vill att du skriver en bok.
Det stämmer, och jag vägrar.
Men du måste göra det.
Först säger jag att du måste sluta gräva–
–och nu säger jag att du måste skriva en bok.
Harry kan inte ha gjort det. Du måste berätta att han inte är ett monster.
Du älskar honom fortfarande. Förlåt, jag...
Jag kunde ha gjort honom lycklig.
Men vi får inte alltid det liv vi vill ha.
Jag drömde om att bli filmstjärna, men blev pommes fritens drottning.
–Misstänkte du att han och Nola...? –Aldrig. Hon var 15 år!
Hon var pastorns dotter. Det var otänkbart.
Blev det någonsin nåt mellan dig och Harry?
Inte direkt.
Vi gick ut några gånger, men han var väldigt populär bland kvinnorna.
En kändis från New York som flyttade till ett sånt här ställe...
Du vet väl att han inte var känd när han kom hit?
Han var lärare. Han la alla sina pengar på att hyra Goose Cove–
–och komma upp hit för att försöka bli författare.
Han hade bara skrivit en roman när han kom hit.
Harry blev berömd för "Roten till det onda" och den skrev han här.
Gamle käre Harry!
Det var underbart. Jag trodde att jag levde i en dröm.
Om jag ändå hade vetat det jag vet nu.
Men jag har en make som älskar mig och som jag älskar.
Och mina hamburgare är omtalade i hela delstaten.
–Mitt liv blev inte så dåligt. –Nej, det tycker jag inte.
Fortsätt gräva, Marcus.
–Jag visste inte var du var. –Men nu är jag hemma.
Det är 2008. Vi har iPod nu.
Inspektör Gahalowood, vad förskaffar mig den här äran?
Jag fick ett samtal från polischef Dawn om en brand.
Han är orolig. Och han kan ha rätt.
–Så ni oroar er för mig? –Nej, inte jag. Han gör det.
Jag vill bara se till att det här inte urartar mer.
–Varför berättade ni inte om brevet? –Ni slängde ju ut mig.
Vill du ha en öl? Vi tar en öl.
–Hur går det med din utredning? –Så du är intresserad nu?
Din trovärdighet har ökat sen nån började hota dig.
Jag har pratat med David Kellergan.
Han visade mig Nolas sovrum. Jag antar att du också har sett det.
Om Nola tänkte rymma, varför tog hon då inget med sig?
För att hon inte tänkte rymma.
Varför fanns det inga tecken på inbrott om hon blev kidnappad?
Och varför tog hon med manuset?
Hon kanske kände mördaren. De kanske hade ett förhållande.
Han kom till hennes fönster och övertalade henne att följa med.
Är det din teori?
Quebert dödade flickan och begravde manuset med henne.
Kanske för att han hade samvetskval.
Det var en bok om deras kärlek.
Det där är skitsnack. Jag känner Harry och tror inte...
Det finns en inskription i manuset.
Vad står det?
–Det är konfidentiellt. –Larva dig inte.
Du kan inte gömma dig bakom det när det passar dig.
Det står: "Adjö, älskade Nola."
Jag visste att det var fel att känna så.
Jag måste avsluta det innan det gick för långt.
Den dagen bestämde jag mig för att distansera mig från Nola.
Jag behövde nån som världen inte fördömde mig för.
Nån jag själv inte fördömde mig för.
Våren 2008, efter att min bok hade blivit en bästsäljare–
–upptäckte jag att min lärare, Harry Quebert–
–en av landets mest respekterade författare–
–hade haft ett förhållande med en 15–årig flicka.
Det var sommaren 1975.
En åtalsjury har beslutat av bevisen räcker för att åtala Quebert–
–för kidnappning och två mord.
Deborah Cooper, som hittades i sitt hem 30 augusti 1975–
–och 15–åriga...
Om han inte blev åtalad skulle vi inte få tillgång till informationen.
–Fan, det här är inte bra. –Sluta säga så.
Fan! Förlåt.
Du är hans advokat. Du ska läsa det här och bli uppmuntrad.
Det här är utsagor från trädgårdsmästarna och Harry.
Och det här är från Tamara Quinn.
Hon hävdar att hon hade bevis för att Harry var förälskad i Nola–
–men att ingen trodde henne när hon försvann.
–Är det ett trovärdigt vittnesmål? –För en jury? Ja.
–Finns det nåt som inte dömer honom? –Kanske det här.
Farväl, min älskade Nola.
När vi får handstilsanalysen kan hela åtalet falla samman.
Vi kanske slipper en rättegång.
Men även om det är Harrys handstil–
–betyder det väl inte att han dödade henne?
Vad fan menar du?
Ville hon att du skulle kalla henne "min älskade Nola"? Ja? Nej?
–Ja eller nej? –Ja.
Kan du läsa vad det står på det förbannade manusets första sida?
När tänkte du berätta det för mig?
Jag lovar att det inte är min handstil.
Sammanträffanden är djävligt dåligt, Harry.
Jag måste vara ärlig. Att ni tänkte rymma, lappen...
Jag dödade inte Nola. Hur många gånger måste jag säga det?
Jag är inte pervers. Jag rörde henne aldrig.
Hon var en 15–årig flicka.
–Känner du likadant? –Du har aldrig berättat det här.
–Så vem skrev det här? –Jag vet inte.
Kände nån mer till ert förhållande? Tamara Quinn?
Kanske, jag vet inte.
Nola kanske berättade för nån i skolan. Kanske för Nancy.
–Du får inte dölja saker för mig. –Det gör jag inte!
Dämpa er, sir.
Jag började få anonyma brev efter Nolas försvinnande.
Efter fem månader slutade de komma.
Och du sa inget när jag fick anonyma brev?
Jag förstår inte vad som händer.
–Sparade du dem? –Självklart.
Du kanske tycker att du är tillmötesgående, men det är du inte.
Vad pratar du om? Ge inte mig skulden.
Varför sitter jag fortfarande här?
Varför sa du inget om meddelandena? Är det inte viktigt?
Han berättade ju precis. Fokusera på det.
–Är de i huset? –Ja.
–På mitt kontor. –Jag letar reda på dem.
–Du måste tro mig. –Okej.
De bränner mina böcker. De förtalar mig.
Jag är inte den personen.
JAG VET VAD DU HAR GJORT MED FLICKAN.
SNART FÅR HELA STAN VETA.
Montburry high schools årsbok 1975. Nolas klass.
Där är hon. Nancy Hattaway. Det var henne Harry nämnde.
Nancy Hattaway har en klädbutik precis söder om stan.
ÖPPET
Hejsan. Kan jag hjälpa er?
Är ni Nancy Hattaway?
–Jag heter Marcus Goldman... –Författaren. Jag har sett bilden.
–Ni känner Harry Quebert. –Ja.
Jag har några frågor.
Jag har förstått att ni och Nola Kellergan var goda vänner.
Vi blev vänner när hon kom till Somerdale.
Vi bodde nästan grannar. Hon var ofta hemma hos oss.
Hon gillade att umgås med en normal familj.
–Vad menar ni? –Ni har väl träffat hennes far?
–Ja. –Han är en mycket strikt man.
Han blev rekryterad–
–för att väcka liv i församlingen här, och det gjorde han verkligen.
Han var en passionerad talare.
–Folk blev inspirerade. –Men...?
Nolas familjeliv var inte lyckligt, trots det yttre skenet.
–Vi skyler varandra när vi byter om. –Titta inte, jag skäms.
Du har ju en jättefin kropp.
–Jag hjälper dig. –Nej, jag gör det!
–Är det där blåmärken, Nola? –Nej.
–Slår nån dig? –Det är inget.
Jag körde omkull med cykeln häromdagen.
Du kan berätta för mig, Nola.
Det är min mamma.
Hon slog mig när jag kom tillbaka från Bar Harbor.
–Din mamma? –Hon säger att jag är gudlös.
Det är ju helt galet. Vad säger du?
Hon ville lära mig en läxa. Hon är rätt, jag är gudlös.
Jag ljög för henne om var jag var.
Du borde prata med nån om det här. Kanske skolsköterskan.
Nej, jag förtjänar det.
–Det är inget. –Men...
Nej, rör mig inte.
Jag klär på mig igen, men du kan ändå bada.
Så ni visste att hon träffade nån?
Hon antydde det. Jag visste att han var äldre.
–Visste ni att det var Quebert? –Nej.
Jag såg det på teve, som alla andra.
Men Nola berättade att hon träffade en äldre man.
–Hans chaufför hämtade henne. –Minns ni hans namn?
Det glömmer jag aldrig. Han är en förmögen man.
To our friends: Gotfrid, Ragnar & WTC-SWE Fixed by: Balkan BoyZ